Хамство і грубість – це форми вираження гніву та прояв агресії. Страждаючи від внутрішніх комплексів, люди часто знецінюють увесь світ навколо них, тим самим підвищуючи самооцінку, висміюючи усі недоліки соціуму.
«Все, що ви бачите в мені – це не моє, це ваше. Моє це те, що я бачу у вас». Ключова теза Е. М. Ремарка, який чудово описує захисні механізми психіки людини, такі як знецінення, проекція чи заміщення.
Усі захисні механізми мають витіснений несвідомий характер. Їхня головна мета – спотворити і відобразити реальність, щоб захистити свою психіку від переживань.
Заміщення дозволяє перенести небажані відчуття з одного об’єкта на інший з метою самозахисту. Наприклад, спортсмен, на якого накричав тренер, може стриматись і нічого йому не відповісти, але, прийшовши додому, виплеснути все роздратування на дружину чи дитину. Саме так з’являються грубість та хамство.
Перша лінія самооборони – самоконтроль
Маючи справу з агресивною поведінкою, важливо правильно реагувати. Гнівна відповідь майже напевно призведе до ескалації ситуації та ускладнить розрядку. Навіть негативні емоції можна висловлювати по-здоровому — як саме читайте за посиланням нижче.
Якщо ви збираєтеся ефективно справлятися з агресією інших, важливо, щоб ви розуміли власні емоційні реакції та могли керувати ними. Слід виявляти обережність, щоб не підкріплювати агресивну поведінку «віддзеркаленням» — такою ж агресивною оборонною поведінкою.
![](https://pixelinform.com/wp-content/uploads/2022/10/is-vacation-deprivation-wrecking-your-career-1.jpg)
Не кожен, хто грубить, заслуговує на відповідь
Просто ігноруйте. Не піддавайтеся на провокації втягнути вас у «базарний» конфлікт, адже головна мета «хама» — залучити вас у його гру, отримуючи зворотну негативну реакцію, тим самим продовжуючи виплескувати на вас свою «отруту», підживлюючись емоціями.
Просто залишайтеся байдужим, і незабаром гучний стукіт у зачинені двері стихне. Але якщо ж ви відчуваєте, що ваша байдужість для вас «нестерпна», «неприйнятна» і сильно ранить, залишатися осторонь — не найкращий вихід із ситуації. Це може зазнати зворотної реакції і призвести до власної аутоагресії.
Встановіть межі
«Я знаходжу образливим, коли люди говорять про , і в майбутньому я більше не вступатиму в розмови про _». Коли ви створюєте з кимось кордон, то даєте йому зрозуміти, що не допускаєте певної поведінки чи звернення.
Створення точних наслідків для певних видів поведінки дозволяє іншій людині дізнатися, які дії ви почнете, якщо вона продовжить ставитися до вас або розмовляти з вами неповажно.
Залиште зненацька зворотною реакцією
Застосовуйте метод Фаїни Раневської: «Він тобі зло – а ти йому цукерку», використовуючи ввічливість, лестощі та компліменти. Найчастіше прямо протилежний емоційний відгук на злість і гнів дуже обеззброює противника. Сам акт доброти змінює перебіг речей. «Я ціную вашу точку зору», «У вас такі добрі і сповнені любові очі, що, найімовірніше, зараз каже ваше альтер-его».
![](https://pixelinform.com/wp-content/uploads/2022/10/coworkers-employees-business-office-talking-meeting-1296x728-header-1024x575-1.jpg)
Усміхайтеся та смійтеся
Навіщо відповідати на звинувачення, якщо можна просто відвернути увагу гумором? Не сарказмом чи глузуванням, а саме добрим емпатичним гумором. Люди будуть збентежені, що змусили вас сміятися, і побачать, що вам комфортно з собою і те, що інші люди говорять про вас, насправді не має значення.
Що допоможе при розмові з грубим співрозмовником
- Слухати те, що говорить інша людина, і приймати, визнавати та підкреслювати позитивні аспекти сказаного, не применшуючи негативних.
- Демонструвати розуміння та співпереживати людині шляхом відображення, прояснення та узагальнення її думок та почуттів.
- Уникати будь-яких виразів сили, наприклад: «Ти маєш заспокоїтися».
- Заохочувати іншу людину, брати на себе відповідальність за свою поведінку та спрямовувати її у більш творчі чи позитивні форми, наприклад, подаючи письмову скаргу, а не усно критикуючи когось/щось.
У сучасній психології та конфліктології розроблено різноманітні системи профілактики та розв’язання міжособистісних конфліктів, за допомогою яких особистість може нейтралізувати, а то й зовсім відмовитися від такого захисного механізму як вимкнення.